HÁTTÉRANYAG

Az 1956-os magyar forradalom és szabadságharc központi emlékműve

Az 1956-os forradalom és szabadságharc nemzeti emlékművéről rendelkező kormányhatározatot követően az ’56-os Emlékbizottság, az 56-os társadalmi szervezetek vezetői, az Országgyűlés elnöke, a Miniszterelnöki Hivatalt vezető miniszter és Budapest főpolgármestere közösen készítették elő az emlékmű felállítását.

Az emlékmű terveit nyílt nemzetközi tervpályázaton választották ki. A független, nemzetközi bírálóbizottság döntése alapján 7 pályamű részesült díjazásban, a legjobbnak pedig az „i-y Alkotócsoport Kft.” alkotóközösségének terveit találták. 

Az emlékmű kivitelezőjét nyílt közbeszerzési eljáráson választották ki. A bírálóbizottság négy fordulós tárgyalássorozat után a Honvédelmi Minisztérium Elektronikai, Logisztikai és Vagyonkezelő Zrt-t nyilvánította nyertesnek. 

Az emlékmű terveit azok a közismert fotók inspirálták, amelyek az 1956. október 23-án a Műegyetemtől a Bem-szoborhoz tartó egyetemistákat ábrázolják. Az egymásba karoló, egymásban bízó embereket, a közösség erejét jelképezi az ékhez hasonló forma. 

Az emlékmű a Városliget határán áll. Alapzata egy, a korabeli utcákat felidéző tér, a „csend tere”, amely alkalmat ad a személyes emlékezésre. Innen emelkednek ki a rusztikusan rozsdás, embermagasságú vasoszlopok, amelyek közé a mű harmadáig be lehet lépni, így a néző részévé válhat az oszlopok által jelzett közösségnek.

A mű tengelye mentén előre haladva az oszlopok mind szorosabban helyezkednek el, egyre magasabbak lesznek, anyaguk fényesebbé válik, míg végül teljesen tömör, nyolc méter magas, rozsdamentes nemesacél tömböt alkotva egyesülnek. Ez az ék töri meg a felvonulási tér burkolatát, utalva a forradalom e helyszínen is megjelenő erejére.